I forna tider var landet täckt av de skogar-
-som varit gudarnas hemvist sedan urminnes tider.
PRINSESSAN MONONOKE
Yakul!
- Ashikatal - Sierskan säger att vi ska tillbaka till byn.
Den Gamle också. Nåt är fel, säger han.
- Alla fåglar är borta. - Djuren också.
Jag ska prata med honom. Gå hem, ni.
Nåt kommer.
- Vad är det? - Ingen människa i alla fall.
Sierskan har kallat hem alla.
Där!
En besatt skogsgud!
Spring, Yakul!!
- Den tänker anfalla byn! - Ashikata!
Rör den inte! Då blir du fördömd!
Yakul!
Lägg band på din ilska.
0 skogsgud, varför är du så rasande?
- Ett monster! - Spring!
Stanna! Varför ska du anfalla vår by? Lugna ner dig!
Upp!
- Den har fallit! - Hämta sierskan.
Ashikata!!
Rör inte! Det är inget vanligt sår.
Han är sårad. Var är sierskan?
- Ni får inte gå för nära. - Sierskan!
Häll det här över såret...långsamt.
O, rasande gud som vi inte känner till, jag bugar för dig.
Där du har fallit ska vi resa en gravhög.
Hata oss inte, och hitta frid.
En vämjeliga slödder!
Ni ska få känna av mitt hat och min sorg!
Det här är mycket illa.
Vildsvinet kom långt västerifrån.
Ett gift i hans kropp drev honom framåt-
-alstrade ondska och gjorde honom till ett monster medan han sprang.
Prins Ashikata...
Visa oss din högra arm.
Sierska...!
Prins Ashikata, är du redo att acceptera ditt öde?
Det var jag redan när jag lät pilen flyga.
Ärret kommer att sprida sig till ditt skelett och döda dig.
- Kan vi inte göra nåt? - Han försvarade byn och flickorna.
- Ska vi bara sitta och vänta? - Du kan inte ändra på ditt öde.
Men du kan konfrontera det.
Titta.
Den här låg i vildsvinets kropp.
Han hade hemska plågar. Den malde på hans skelett, slet i hans inälvor...
Vad annat kunde ha gjort honom sån?
En katastrof har drabbat landet i väst.
Res dit och titta med öppna ögon.
Det kanske finns ett sätt att häva förbannelsen.
Det har gått mer än 500 år sedan kejsaren fördrev oss till detta land.
Nu hör vi att hans makt minskar-
-precis som krigsherrarnas.
Men vår stams blod tunnas samtidigt ut.
Det är vårt öde att ynglingen som en gång skulle leda oss-
-máste resa långt västerut.
Lagen förbjuder oss att ta adjö av dig. Var rädd om dig.
- Ashikatal - Du får inte vara här, Kaya.
Jag får ta mitt straff. jag vill ge dig den här som ett minne av mig.
- Det är ju din jadekniv. - Låt den skydda dig.
Jag ska tänka på dig. Det lovar jag.
Och jag på dig. Kalla-.
En strid?
- En krigare! - Hans huvud är mitt.
Stopp!
Vad hände med min arm?
Han får inte komma undan!
Låt mig passera!
En demoni
Ärret blir större.
Soppan smakar som varmt vatten.
Där är han!
- Räcker det här? - Det där är inte pengar.
- Ge tillbaka riset! - Fâr jag titta?
Det här är rent guld, kvinna.
Om det är pengar du vill ha, så ska jag betala dig.
Finns det nån penningväxlare här?
Inte?
Jag skulle säga att den är värd en... nej, tre säckar ris.
- Vänta, unge herrn! - Den där är min!
Hallå! Ha inte så bråttom.
Du behöver inte tacka mig. Det är jag som ska tacka dig.
Du räddade mig. jag var en av dem som anfölls av samurajerna.
Du slåss som en besatt.
Du ser också de där männen, va? Håll guldet gömt, min pojke.
Alla hjärtan har blivit hårda här.
Folk rånaren när man sover. Ska vi springa?
Så vildsvinet blev ett monster...
jag följde spåret till byn som anfölls men där försvann det.
Det förstår jag. Ser du därborta?
När jag var här senast låg det en by där.
Sen korn en översvämning eller kanske ett jordskred. Många måste ha dött.
Landet är fullt av bittra spöken-
-som har dött i krig, av sjukdom eller av hunger.
En förbannelse, säger du? Världen är en förbannelse.
Så gott!
Jag borde ha undvikit byn. jag dödade två män.
Men du räddade mitt liv. Ge mig din skål.
Vi ska alla dö. Somliga nu, andra senare.
Vilken fin skål.....
Du påminner mig om de gamla sagorna. Ett tappert folk i öster-
-som hade spjutspetsar av sten och red på röda hjortar - Emishi-folket.
Man måste undvika dödens käftar.
Det sa alltid min gamle lärare.
Ät, pojke! Det är ditt ris.
Vet du vad det här är?
- Den här... - Den fanns i vildsvinets kropp.
Den ledde till hans död.
Långt västerut, djupt inne bland bergen, ligger Hjortgudens skog.
Där får ingen människa träda in.
De säger att djuren där är jättelika, som de var i forna tider.
Jag visste att han skulle ge sig av.
Det är inte långt kvar nu. Var på er vakt!
- De kommen - V amma
Lugna oxarna. Ta det lugnt och slut leden.
Håll krutet torrt, och låt dem komma inom skotthåll
Grupp ett, eld!
Grupp två, eld!
- Det var inte mycket till monster. - Det var bara ungarna. Var är mamman?
Det är Morol
Kom igen!
- Vi fick henne! - En skogsgud dör inte så lätt.
- Hon gjorde stor skada. - Vi fortsätter.
- De som föll, då? - Vi fortsätter.
Han andas. - Ge inte upp.
Jag heter Ashikata och kommer långt österifrån.
Är ni de urgamla gudarna från Hjortgudens skog?
Iväg!
En kodarna... Finns de här också?
Du är skadad. Ligg still.
De är inte farliga. De visar att skogen är vid god hälsa.
- De hämtar sin herre. - Vem...vargen?
Nej, ett jättestort monster!
Den är karm
Yakul är inte rädd. Det finns inget farligt här.
Vi ber om fri lejd genom er skog.
Kan vi inte gå tillbaka?
Det finns ett vadställe. Vi kommer aldrig genom skogen.
Strömmen är för stark. Den här mannen måste få hjälp innan det är för sent.
Visar du oss vägen eller leder du oss vilse?
De hjälper oss inte hem.
De blir bara fler och fler.
Är det här er mor? Ett sånt fint träd!
Flickans och vargarnas spår... Håller de till här?
Det ser farligt ut, herrn. Som ingången till andra sidan...
Nu vilar vi oss lite.
Spår...
Tre tår...och spåret är färskt.
Vad står på, herrn?
Mår ni bra, herrrn? Ni är hemskt blek.
- Jag varnade er. - Säg du nåt?
Glöm det.
- Håll ut lite längre. - Tack.
Borta...
Varför känns han plötsligt så lätt?
Va? Det gör inte ont längre.
Den är läkt! Nej, bruten.
Ni hade rätt, herrn. Vi är vid järnbruket!
- Ett fort. - Fru Eboshis järnbruk.
De smälter ner järnhaltig sand.
Hallå!
- Nån kommer från skogen! - En besatt gud?
Det är jag, Koruku, oxdrivaren!
Det är sant. Han kommer över sjön.
Vad är det för oväsen? Håll tyst medan jag skriveri
- Koruku är inte död. Han är på väg hit. - Va?I
- Du är inget spöke. - Men ni var fyra som ramlade ner.
Det är bara vi två kvar.
- Det är alltid oxdrivarna som dör. - Flytta på er.
- Vem är mannen i huvan, Gonza? - Han är ovanligt klädd.
Hör på, skyttar...den här herrn har er kamrat hela vägen hit.
Tacka honom. - Aj, ta inte där!
Du där, vänta!
Tack för att du hjälpte våra män.
Men nåt stör mig. Det gick alldeles för fort för dig att komma hit-
-genom Hjortgudens skog med två...
- Koruku, du lever! - Toki!
Din klumpedunsl Hur ska du kunna köra oxar med brutet ben?
Så rädd jag varit! Vargguden kunde gott ha ätit upp dig.
- Då hade jag kunnat få en bättre man. - Toki, var inte sån.
Ni kan gräla sen, Toki.
Och du lämnade dem bara att dö! Du är värdelös som eskort!
- Gör nåt när fara hotar! - Vad kunde jag göra?
Tack för att du räddade min man till idiot.
Bra, jag var rädd för att jag hade gjort nåt dumt.
Du ser ut att vara stilig. Visa ditt ansikte.
Gonza...
jag vill tacka resenären. Ta honom till mig sen.
Koruku, jag är glad över att du är tillbaka. jag ber om ursäkt.
Säg inte så, frun. Han kommer bara att utnyttja det.
Förlåt mig, Toki. jag borde inte ha låtit det hända.
Om frun inte hade varit med-
-hade vargarna tagit allihop.
Vila upp dig, resenär.
Du är ju stilig!
Vi slogs med Moro för att få hit riset. Ät med tacksamhet.
Är det han?
- Toki hade rätt. - Han är stilig.
- Lite ung. - Det har aldrig hindrat dig.
- Tysta! Två man har dött. - Här finns gott om stiliga karlar.
Oxdrivare, nej tack!
Följ med oss i stället, resenär. Strunta i det här stinkande skjulet!
Vi riskerade livet för att få hit riset ni äter.
Vem gjorde järnet riset betalades med?
Vi arbetar vid bälgarna hela nätterna.
- Jag vill gärna se er arbetsplats. - Är det sant?
Då måste vi arbeta sminkade.
Glöm inte bort det. Vi väntar på dig!
Bry er inte om dem, herrn.
Fru Eboshi skämmer bort dem.
- I en bra by finns det lyckliga kvinnor. - Men kvinnor som arbetar i ett järnbruk?
De besudlar järnet, sägs det.
Frun köper loss alla bordellflickor hon hittar.
- Hon är snäll. - Du har ris i ansiktet, gamling.
Hon är inte rädd för gamla lagar eller förbannelser.
Inte för vargen heller. Och ni skulle ha sett henne med Nago.
- Nago? - Ett enormt vildsvin som bodde i skogen.
Vi kunde inte komma nära bergen.
- Bara sitta här och titta på dem. - Vi hade tagit all sand nedanför bergen.
Många har försökt komma åt det här området. Alla har dött.
Vi behövde fälla träd för att få sand. Nago blev ursinnig.
Nu börjar de igen!
Sen kom fru Eboshi med sina bössor.
Vad står på, herrn?
- Har ni ont i armen? -jag tänkte bara på vildsvinet.
Han måste ha dött fylld av hat.
Förlåt att du fått vänta. - Det här järnet är bra.
Vi är försenade med nästa sändning.
Vi tar rast. Säg till de andra.
Vissa tror att du är spion för samurajerna eller en besatt gud.
Många vill komma åt vårtjärn.
Får jag fråga varför du är här?
Ni vet säkert vad det här är.
Det förtärde vildsvinet och gjorde honom till ett monster.
När jag stoppade honom fick jag det här: en dödlig förbannelse.
Var ligger ditt land? jag har aldrig sett en hjort som din.
I nordost. Mer säger jag inte.
Svara annars delar jag dig på mitten!
Vad gör du om du får veta nåt om kulan?
- Titlar med öppna ögon och avgör sen. - Öppna ögon?
Jag förstår. jag ska visa dig min hemlighet. Följ med!
- Men frun! - Ta över, Gonza.
Min trädgård, dit ingen vågar gå. Kom, om du vill veta min hemlighet.
God kväll.
Vi är precis klara.
- Den är fortfarande tung. - Ni lyfter den enkelt.
Är bössan för lätt, håller den inte.
- De här bössorna är till kvinnorna. - Det skulle allt se ut!
Det här är en ny sorts bössa. De kinesiska är för tunga.
De här kan döda monster och tränga igenom rustningar.
Bevara mig! Fru Eboshi tänker erövra världen.
- Förlåt jäktet jag skickar sake senare. - Det låter bra!
Ni gjorde vildsvinet till ett monster.
Ska ni nu skapa mer hat med bössorna?
Jag är ledsen för att du plågas. Det var jag som sköt kulan.
Den enfaldiga grisen borde lagt förbannelsen på mig.
Vill din högra hand döda mig?
Jag hade låtit den göra det om det hävt förbannelsen. Men det räcker inte.
Måste den döda oss alla för att få frid?
Frun...0sa talar.
Frun... håna inte den unge mannens styrka.
Unge man... en förbannelse har drabbat mig också.
Jag förstår din ilska och din sorg.
Men jag ber dig att inte döda frun.
Hon är den enda som har behandlat oss som människor.
Utan att vara rädd för sjukdomen har hon tvättat vårt ruttnande kött och lindat oss.
-0sa... - Att leva är att lida.
Världen och människorna är förbannade, men ändå vill vi leva. Förlåt att jag yrar...
De är tillbaka. De kommer på natten för att plantera träd och ta tillbaka berget.
- Stannar du här och arbetar med mig? - Vill du ha Hjortgudens skog också?
Utan de gamla gudarna är viltet bara djur.
När skogen och vargarna är borta blir det här ett rikt land.
- Och Mononoke blir människa igen. - Mononoke?
Flickan vars själ vargarna stulit. Hon lever för att döda mig.
Det sägs att Hjortgudens blod botar sjukdomar.
Det kan bota de här människorna och kanske häva din förbannelse.
- Vad tycker frun? - Perfekt för att ta över världen.
- Men det är lite tungt. - Kära nån då...
- Titta vem som år här! - Låt mig trampa bälgen.
Men vänta!
Ska vi byta plats?
Om han nu tvunget vill...
- Så du kom ändå. - Vad sa jag?
Titta, hon rättar till kimonon!
Den takten orkar du aldrig hålla.
- Det är hårt arbete. - Vi jobbar fyra där i sträck.
- Är livet mödosamt här? -ja, men bättre än i städerna.
Vi äter oss mätta och männen vet sin plats.
- Far du i morgon? - Stanna lite till.
Tack, men jag måste träffa nån.
Hon kommer.
Vargprinsessan!
- Det är hon! - Stopp!
Jag vill inte slåss med dig!
- Din djävul! - Hon hoppade upp på taket!
- Hon är ute efter frun! - Fånga henne!
Idag ska vita henne!
Mer ved på eldarna! skyttar till palissadema! Hon får inte fly.
- Stanna på era poster! - Hon är uppe på taket.
Lugn, arbeta på bara. Elden får inte slockna.
- Är hon ensam? -ja. Hon är fast.
- Det är frun hon är ute efter. -]aha... - Kom med.
Hördu mig, Mononoke? Här är jag.
Om du vill hämnas din stam-
-så är här några som vill hämnas sina män, som dödats av vargar.
Korn fram bara, så får vi göra upp!
- Där är hon! - Kom ner om du vågar!
Ur vägen! Ni kan bli träffade.
Det är en fälla. - Stanna!
Vargprinsessa, dö inte till ingen nytta!
Att vända tillbaka kräver också mod!
- Jag visste det! - Låt honom göra som han vill.
- Vi fick henne! Hon faller! - Stanna här.
Även ett avhugget varggudshuvud kan bitas.
Sikta där hon landar.
Eld!
Stanna!
Vakna!
“En
- Döda henne! - Låt henne inte komma undan!
Är ni oskadd, herrn?
Bark med en
Skum Du 'år också en av dem!
Halt!
Flytta på dig.
- Vad gör du? - Flickan är min.
- Tänker du göra henne till din fru? - Du har en demon i dig. Hon också.
Titta! Så här ser hatet inuti mig ut.
Det förtär mitt kött och åkallar min död. Få inte ert hat att växa!
Gapa inte om din olycka. jag ska hugga av dig armen.
Mm
Ta henne, nån!
Fru Eboshi!
Var inte rädda. Hon klarar sig.
- Fru Eboshi! - Hämta vatten!
Jag tar flickan!
Vänta! Så där gör man inte mot fru Eboshi!
Rör dig inte!
Nej, Kiyo!!
Han fortsätter att gâ...!...l
Är frun i säkerhet? Bra.
Hämta min bössa! skyttar, samlas här! De ska inte komma undan!
Skynda dig, Toki!
Du är...
Ni kommer inte förbi, herrn. Porten kan inte öppnas utan tillstånd.
- Vänd om. - Ni hjälpte en av oss. Vi vill er inget illa.
Jag kom hit på egna ben och tänker gå härifrån likadant.
Det krävs tio man för att öppna porten.
Nej, herrn! Ni kommer att dö.
Han öppnar den!
Ät sidan!
Vargar! Ge mig flinta!
Stopp! Er prinsessa är oskadd.
Jag kommer ut. - Yakul...
jag tackar er.
Borta...
Vänta!
Han är min.
Sköt de dig? Kommer du att dö?
Varför hindrade du mig? Tala medan du fortfarande lever.
Jag ville inte att du skulle dö.
Jag dör gärna i kampen mot människorna.
Det förstod jag första gängen jag såg dig.
Du förbrukade ditt liv när du ställde dig i vägen för mig.
Jag ska skära halsen av dig. Då blir det tyst på dig!
- Lev... -jag lyssnar inte på människor!
Du är vacker...
Vad står på, San? Ska jag krossa honom åt dig?
Aporna...
Apor! Visar ni inte Moros stam respekt?
- Det här är vår skog. - Ge oss man.
- Ge oss man och gå. - Försvinn, innan mina huggtänder tar er.
- Gå. - Vi äter man.
Vi äter honom.
Varför skulle ni som är så kloka vilja äta en människa?
Om vi äter man, vi får hans styrka.
Då kan vi jaga bort människorna.
Ni får inte den kraften av att äta en man.
Ni blir bara förvandlade till nåt annat.
Vi planterar träd.
Vi planterar träd, men människorna förstör dem. Vi dödar människor.
Hjortguden är med oss, ge inte upp. Plantera era träd.
Vi ska kämpa för er till slutet.
Hjortguden kämpar inte. Vi dör.
Vargflicka bryr sig inte. Vargflicka människa.
Jag ska bryta nacken av dig, apa!
Sluta!
Det är ingen fara. Gå i förväg. Jag tar hand om människan.
Den där då? Kan vi äta honom?
Nej. Gå nu.
Kom hit. Låt oss bli vänner.
Hjälp mig att bära din herre.
Du är klok, du vet att du inte ska gå upp på ön.
Jag luktar människa...I
Gå vart du vill. Du är fri.
Där är Nattvandraren! Äntligen!
Snabbt, kom och tittat Det är för det här vi har suttit i de stinkande björnskinnen.
- Titta inte, du blir blind! - Säger Västlandets bäste jägare det?
Det här brevet från kejsaren ger oss rätt att fånga Hjortguden.
På natten blir han Nattvandraren. I gryningen byter han skepnad igen.
Där är hans bo. Nu försvinner han!
- Jiko! -jag vet.
Där borta.
De är hundratals.
De är inte från den här skogen. De härskar över nåt annat berg.
- Det är Okkoto! - Från Sydön?
Man kan inte ta fel på hans betar. Han har tagit med sig hela stammen.
Han har sett oss. Tillbaka!
Kom igen, hoppa!
Jag har inget sår!
Yakul...
Om du är vaken ska du tacka Yakul. Han har vakat över dig hela tiden.
Hur vet du vad han heter?
Han har berättat allt om dig, om din by och din skog...
Hjortguden lät dig behålla livet så jag ska hjälpa dig.
Jag drömde om...en gyllene hjort...
Ät.
Tugga!
Vi är här för att döda människorna och rädda skogen. Vad gör människor här?
Flickan är min dotter. Människor finns överallt.
Gå tillbaka till ert berg och döda människorna där.
Vi dödar för att rädda Hjortgudens skog.
Vad gör mannen här?
Hjortguden läkte hans sår. Vi låter honom gå.
Räddade Hjortguden honom? Läkte Hjortguden hans sår?!
Varför räddade han inte Nago?
Är han inte skogens beskyddare?
Hjortguden ger och tar liv. Har ni vildsvin glömt det?
Nej! Ni har lagt beslag på Hjortguden.
Och ni svek Nago!
Han fruktade döden. Precis som jag gör nu.
Jag har en sten inuti mig som människorna förgiftat.
Nago flydde. jag stannar kvar och begrundar min död.
- Gå till Hjortguden, Moro! - Jag har levt länge nog, San.
- Hjortguden kommer att ta mitt liv. - Nej, mamma! Du har skyddat honom.
Du kan inte lura oss. Nago var vacker och stark. Han skulle aldrig fly.
Ni vargar åt upp honom!
Tyst! Du förtalar min mor!
Hör mig, vilda bergsgudar... Det var jag som dödade Nago.
Han hade blivit besatt och anföll vår by. Här är beviset.
Jag kom hit för att be Hjortguden att häva förbannelsen.
Han läkte mitt sår, men ärret finns kvar.
Jag måste lida tills förbannelsen förgör mig.
Okkoto...bra! Nån som kan lyssna.
Vänta, Okkoto! Du får inte äta upp honom.
Du är Moros dotter. jag har hört talas om dig.
- Du är blind... - Gå undan.jag ska inte äta honom.
Vargprinsessa... Det är ingen fara. jag ska berätta om Nagos död.
Jag tackar dig, yngling.
Det smärtar oss att en från vår stam blivit besatt.
Okkoto... vet ni hur jag kan häva förbannelsen?
Lämna skogen. Nästa gång vi möts blir jag tvungen att döda dig.
Ni kan inte vinna mot människornas bössor.
Titta på min stam, Moro. Vi blir mindre, och vi blir dummare.
Fortsätter det så här slutar vi som villebråd när människorna jagar kött.
Att riskera allt i en sista strid är att spela människorna i händerna.
Jag har inte bett om vargarnas hjälp.
Även om alla av oss dör kommer människorna ändå att frukta oss.
Hjortguden!
Håll oxarna samlade!
Vänta, låt dem komma närmare.
Eld!
Ladda om!
Din djävul!
Den jäkla Eboshi slåss mot fel fiende.
Fortsätt framåt och göm er.
Där kommer de!
- Chefen... - Bra gjort.
Snart är det dags. Säg till de andra.
Lika...
Kejsaren trycker på. Du har inte tid att leka med landsbygds-samurajer...
- Baron Asano har satt upp dem mot mig. - Asano är en mäktig man.
- Han vill åt mitt järn. - En girig herre.
Men ni har inte tid att slåss mot människor. vildsvinen samlas i skogen.
Ge honom järnet. Häll ett löfte till kejsaren och krossa Asano sen.
Fort, frun! Asanos män kommer.
- Ser man på...ett sändebud från Asano. - Ett sändebud. Uppträd ordentligt.
Välkommen hem!
Ska ni inte ta emot honom?
Eboshi, järnbrukets härskarinna, ni har slagits väl.
Jag har ett budskap från min herre. Öppna porten!
Vi hör dig bra där du är.
Frun tog berget från vildsvinen. Nu när det är värt nåt vill ni ha det!
- Ni får inte vara ohyfsade mot mig! - Ohyfsade?
- Vi har varit ohyfsade sen vi föddes. - Blä!
Vill ni ha järn? Här får ni!
Det är nåt särskilt med dem!
Samuraj eller skogsgud, det kvittar. Eboshis kvinnor saknar inte mod.
- Vad gör det här papperet för nytta? - Det har lockat hit de bästa jägarna.
Vi jagar gudar, inte bara djur.
Ja. frun?
Förstår ni vad det här är? Ett brev från kejsaren.
- Kejsaren? - Vem är det?
- Det är som sagt nåt särskilt med dem! - Ni kan gå.
När vi fortsätter bryta järn försvagas skogen.
- Då vinner vi utan så stora förluster. - Det kostar för mycket tid och pengar.
Vi skickade inte 40 skyttar för järnets skull Det säger i alla fall kejsaren.
Du tror väl inte att Hjortgudens huvud bringar odödlighet?
Jag vet inte hur kejsaren tänker. Det är häst så.
Jag håller mitt löfte. vildsvinen blir lättare att tas med än Moros stam.
Kalla fram packet du har gömt under klippan.
Jag är visst avslöjad.
En sak till... Har ni sett en ung man på en röd hjort?
Han har ridit vidare.
- Jag ryser när jag ser dem. - De är inga vanliga jägare, utan spårare.
- Låt oss följa med. - Lita inte på de där männen.
Vi kan inte hjälpa er om vi är här.
- Vi har lärt oss att skjuta. - Det är därför jag vill att ni stannar här.
Jag är mer rädd för människor än för skogsgudar.
När Hjortguden är död får vi besked.
Är det bara hans huvud kejsaren vill ha?
Vi måste kanske slåss mot skyttarna också.
Vi kan inte lita på såna män. Var på er vakt.
Oroa er inte för fru Eboshi. jag ska skydda henne.
Jaså, det ska du? Kanske om du var kvinna!
Gör det ont?
Du kan göra slut på det genom att hoppa.
När du återfår din styrka blir ärret rastlöst.
Det känns som om jag sovit i flera där. jag minns vagt att San skötte om mig.
Om du hade stönat av smärta i sömnen hade jag bitit ihjäl dig. Men tyvärr...
Vilken vacker skog... Är vildsvinen i rörelse?
Gå in i grottan igen. Du hör det inte, men skogen kvider under vildsvinen: fötter.
Jag lyssnar på det och min kropps sönderfall-
-och väntar på kvinnan och på att få krossa hennes skalle mellan mina käkar.
Moro, kan inte människa och skog leva ifred? Kan vi inte stoppa det här?
Människorna blir fler och fler. Snart när deras eld ända hit.
Och San? Tänker du ta henne med dig?
Typiskt en människa att bara tänka på sig själv.
Hon är en dotter av vår stam. När skogen dör, dör hon också.
- Släpp henne fri! Hon är människa. - Tyst, pojke!
Vad kan du göra åt hennes elände?
San är ett barn människorna slängde åt mig för att slippa mina käftar.
Hon kan varken bli människa eller varg.
Min stackars fula, ljuvliga dotter... Kan du rädda henne?
Det vet jag inte men tillsammans kan vi leva!
Hur! Ska du slå dig samman med San och bekämpa människorna?
Nej, det skulle bara skapa mer hat!
Det finns inget du kan göra, pojke.
Snart kommer ärret att döda dig. Försvinn härifrån när solen går upp.
Kan du gå?
Tack vare dig och Hjortguden.
Yakul! Har du varit orolig?
Mina ben är så svaga.
Här är så tyst. Var är alla kodamor?
Jag känner lukten från järnbruket.
Tack för att du visade vägen. jag vill be om en tjänst.
Ge den här till San.
Då går vi.
Vilken stank!
Det är inte bara rök. Det ska försvaga vårt luktsinne.
Den där kvinnan!
- Hon vet att vi är här. - Det är en löjlig fälla.
- Fälla? - De försöker lura ut vildsvinen ur skogen.
- De har nåt i kikarn. - Vi måste varna vildsvinen!
- De blir dödade. - Okkoto är inte dum.
Vildsvinen vet att det är en fälla men anfaller ändå.
De är en stolt ras. Så länge en lever kommer de att anfalla.
- De hugger ner träd. - Det är för att reta upp dem.
Mamma, jag säger farväl. jag ska vara Okkotos ögon.
- Han får problem med röken. - Som du vill.
- Men du kan ha ett liv med pojken... -jag hatar människor!
Är det från Ashikata?
- Så vackert...! - Ni två följer med San.
- Jag stannar hos Hjortguden. - Kom nu!
Moros stam ska slåss med er. Var är Okkoto?
Tack!
Järnbruket...
Sätt fart!
- Vem där? - Samurajer...
- Stanna! - Nej, jag ska fram!
Kom då!
Vilket hopp!
- Han slår undan pilarna! - Slösa inte med dem!
- Skynda dig! - Det är han och inget spöke.
Ashikata!
- Toki! Är ni oskadda? - Som du ser.
De trodde att de kunde ta oss när männen var borta.
- De bröt sig igenom första palissaden. - Var är fru Eboshi?
Hon och alla friska män ska döda Hjortguden. Vi får inte tag i henne.
Hjortguden? Det var det som hördes.
- Vi har fortfarande er pilbåge. - Sadeln och kappan då? Du är oduglig!
Tack, Koruku! jag hämtar hjälp. Kan ni hålla dem stången?
- Vi kan hälla smält järn över dem. - Skynda dig, Ashikatal
Hämta fru Eboshi!
Miss! - De har båtar. Skynda dig!
Hämta fru Eboshi! Vi slåss också!
Jag kommer tillbaka!
Vi väntar!
Fånga den mannen!
De är efter oss, Yakul.
Bränt kött...l
Yakul!
Håll er borta!
Jag får se på såret, Yakul.
Vänta här. jag är snart tillbaka.
Stanna, sa jag!
Snart framme...
Vem där?
Inga utbölingar är tillåtna här.
- Jag har ett meddelande till fru Eboshi. - Hon är inte här.
- Säg vad du vill, så framför jag det. - Jag pratar med henne själv. Var är hon?
- Unge hern,, ni lever! - Ni har haft det svårt.
- Vi begraver fortfarande folk. - Det var hemskt.
Samurajer har anfallit järnbruket. Kvinnorna håller emot. Det är inte över.
- De svinen! - Asano väntade tills vi var borta.
- Är Eboshi inte här? - Hon jagar Hjortguden.
- Kalla tillbaka henne! - Om du är klar kan du sticka.
- Tillbaka till arbetet! - Hör du inte vad han säger?
- De vill lämna järnbruket åt sitt öde! - Om vi väntar blir det för sent.
- Skicka en budbärare! - Han hittar henne aldrig i skogen.
Skicka en av era spårare.
De har utnyttjat fru Eboshi.
Var det några vargar med vildsvinen?
- San...vargprinsessan? -jag vet inte, det var kolmörkt.
Hon var här. Vi var i frontlinjen.
Jag har ingen aning om vad som hände.
De använde oss för att locka fram vildsvinen.
Det var minor under oss och granater ovanför oss.
Var är San?
Ligg still. jag försöker hjälpa dig.
En varg! En varg är fortfarande vid liv!
Herrn, vad...?
- Men, herrn...l - Undan! - Vad gör du, pojke?
Han ska få ta mig till Eboshi.
Så du är i maskopi med dem?
“Adam
Vad är viktigast, Hjortgudens huvud eller järnbruket?
Gifltpilar!
Stopp!
Hjälp :nu
Han är ute!
Gå genom träsket och göm er nära sjön.
Skyttarna är med dem. Var försiktig!
Ta det här. Min sista pil är bruten.
Följ med dem. - Ta hand om Yakul!
Där San är, är Eboshi.
Följ spårarna. Vi ska avsluta det här.
-]-Jiko... - Hur går det?
Okkoto är sårad. Han och flickan är på väg till Hjortguden.
De tänker be honom om hjälp. Följ efter dem.
- Men visa er inte. - Självklart inte.
- Hade han vildsvinsblod i ansiktet? - Det är så de lurar dem.
Fortsätt! Vi är snart vid Hjortgudens damm.
Nån kommer!
Nåt är på tok. Men det är inte långt kvar.
- Nåt ondskefullt är på väg. - Jag känner ingen lukt för allt blod.
- Apoma - Det här är ert fel. Skogen är snart död.
Är det så ni tackar dem som slagits för er skog?
- Ni lockade hit förgörare. - Varken djur eller människor.
Varken djur eller människor?
- De är här! - Det här är slutet.
- Krigare... - De har kommit tillbaka.
Mina krigare har kommit tillbaka från de döda.
Framåt, krigare, till Hjortguden!
Nej, Okkoto! Dina krigare har inte fått livet tillbaka.
De döljer sin lukt med vildsvinsskinnen. Det är människor!
Stanna! De vill att vi leder dem till Hjortguden.
Kom fram, Hjortgud! Ge nytt liv åt mina krigare, så att vi kan döda människorna.
Okkoto, lugna ner dig!
- Vi är omringade. Lämna honom! - Nej, då blir han besatt.
Säg åt mor att människorna är ute efter Hjortguden.
Hon vet vad vi ska göra.
Vi kan inte låta vår sort dö ut.
Gäl
jag dödar den förste som rör sig och talar om för hela skogen vilka ni är!
Ashikata?
(mun
jag brinner! Nåt i mig har fattat eld.
“En
Bli inte besatt, Okkoto!
Okkoto!
Ett svar!
- Vad är det? - San är i fara.
Jag är varm!
Jag vill inte bli ett monster! Okkoto!
För sakta. Hoppa på!
En varg!
Eboshi!
Fortsätt ensam!
- Hör på, Eboshi! - Eld upphör!
Ashikata?
Samurajerna anfaller järnbruketl Skynda dig tillbaka!
Kvinnorna försvarar det och männen är på väg tillbaka. De väntar på dig.
- Vad har du för bevis? - Inga. jag hade stannat om jag kunnat.
"Döda samurajerna, inte Hjortguden', alltså?
Nej. Kan inte skogen och järnbruket leva tillsammans?
- Vems sida är han på? - Vi måste tillbaka.
Kvinnorna är väl utrustade. De kan försvara sig.
Där är dammen. Han är här nånstans.
Det är nu eller aldrig. Var på alerten.
- Behöver vi henne? - Vi ska döda en gud. Låt henne göra det.
Moro! Är du död? - San, var är du?
- San! - Ashikata!
Okkoto!
- Stick, pojke. - Om vi slåss kommer Hjortguden aldrig.
Okkoto, stå still!
Okkoto, ge mig flickan! Var är hon?
San, hör du mig? Det är jag, Ashikatal
Sam
Skjut honom!
Döda honom!
Sam
Ashikata!
Och jag som sparade mina sista krafter för den där kvinnan...
Slut leden!
Gå inte nära honom. Då drabbar förbannelsen er.
Kan du inte ens prata nu?
Bra gjort. Dra er tillbaka och ta hand om de särade.
En fruktansvärd syn.
Där är han!
Ge tillbaka min dotter!
Ashikata... kan du rädda San?
Hjortguden...!
Skjut inte!
Eboshi! Du har andra fiender att möta!
- Bössor kan inte skada honom... - Man måste skjuta av huvudet.
Sam
Dö inte!
Tar Hjortguden liv?
- Han börjar ändra skepnad! - Titta noga nu. Så här dödar man en gud.
Han är också en dödsgud. Men ni ska inte vara rädda.
Stopp!
Eboshi!
Förbannade missfoster!
Ta huvudet! Hämta lådan!
Korn med lådan, Jiko!!
Lärarna är döda. Skynda er!
Rör inte kroppen. Den suger livet ur er.
Ett huvud, som utlovat!
- Frun! - Moros huvud rörde sig av sig självt.
- Skynda er! Spring! - Jiko!
Spring!
- Fort! -jag kan inte simma.
Då får du vada.
- Ge henne till mig. jag ska döda henne! - Moro har redan tagit hämnd.
- Frun! - Hjälp mig!
- Ödsla ingen medkänsla på mig. -jag lovade Toki att hämta dig.
Han letar efter sitt huvud. Vi kan inte stanna här. - San, hjälp mig.
Nej! Du är på deras sida. Ta kvinnan och försvinn!
- San... - Försvinn! jag hatar människor.
Jag är människa, precis som du.
Tyst med dig! Jag är varg!
- San... - Håll dig på avstánd!
Förlåt, jag försökte hindra det.
Allt är slut. Skogen är död.
Nej, vi är fortfarande vid liv. Hjälp mig.
Vänta! Hjälp oss! - En liten motgång och de är värdelösa!
Stanna inte!
Huvudet rör sig!
Det ropar på honom!
Då var det lagat.
- Det är hemskt lugnt. - De inväntar gryningen.
- Undrar om ynglingen hittade Eboshi? - Det gjorde han säkert.
Hon är antagligen snart här.
- Titta på honom... - Hör du, Koruku! - Låt honom sova.
Vad är det för hemskt ljud?
Nattvandraren!
Stanna på era poster!
- Han kommer den här vägen! - Fly!
Vi vaktar järnbruket. Det har vi lovat frun.
Det är Ashikatal
Ut därifrån! Hjortguden letar efter sitt huvud.
Rör ni sörjan, dör ni! Spring ner i sjön, vattnet saktar ner den.
Männen och fru Eboshi kommer snart. Vi ska hämta tillbaka huvudet.
Ashikata!
- Det kommer! - Vad ska vi göra, Toki?
Håll er lugna! Till sjön!
Hjälp de särade.
Inte den vägen!
Där ryker taket.
Om Smedjan brinner ner är allt förbi.
Än är vi vid liv. längre ut!
Där är del
spring!
- Stanna! - Är du vid liv? Bra!
- Jag ska lämna tillbaka huvudet. - Var inte dum, solen går snart upp.
Titta! En hjärnlös, uppsvullen dödsgud. När solen går upp dör han.
Han kommer!
Att vilja ha allt mellan himmel och jord är bara mänskligt.
- Jag vill inte döda dig. - Kära nån, se inte så allvarlig ut.
Spring!
Ashikata!
Ojdå!
- Vi är omringade! - Kom fram, sol!
- Öppna lâdan! - Det är för sent.
- Prata inte med honom! - En människa måste lämna tillbaka det.
Jag varnade dig.
0 Hjortgud, här är ditt huvud!
Finn frid!
Här kommer han!
- Han stannade! - Männen kommer!
- Frun! - Försiktigt, hon är skadad!
Han faller!
Håll i varann!
Jag visste inte att Hjortguden fick blommorna att slå ut.
Titta, San!
Även om den växer tillbaka är det inte Hjortgudens skog längre. Han är död.
Hjortguden kan inte dö. Han är livet självt. Han ger och tar liv och död.
Han säger åt mig att leva.
Jag tycker om dig, men jag kan inte förlåta människorna.
Du kan leva i skogen, och jag bo järnbruket.
Vi lever tillsammans ändå. Yakul och jag kommer och hälsar på dig.
Så ironiskt! Jag överlevde tack vare att en varg har mig på sin rygg.
Hämta Ashikata, jag vill tacka honom.
Vi börjar om från början och bygger en bra by.
Jag ger upp. mot dumheten kämpar man förgäves!